Георги Пехливанов
На дядо ми

chitanka.info

В памет на дядо ми, чието име с гордост нося!

Помня детското слънчево лято,

помня вълните и морския бриз,

как си играехме с брат ми безгрижно —

бягайки двама по пясъка чист.

Помня морето…и шамандурите,

помня стария каменен мост,

как идваше залеза розовосинкав —

приятен, нечакан, скитащ се гост.

Помня талянните мрежи крайбрежни

и калдармите ръждиви в(ъв) мрака,

виж ме — аз същото босо дете съм —

макар, че времето никак не чака.

Помня зелените дървени лодки,

помня и пълните каси с(ъс) риба,

и винаги с мъка си тръгвах към къщи —

щом дойдеше време — от там да си ида.

Помня белите люспи в ръцете ти

и окачените скърпени мрежи,

щом спомних си пейката стара на двора —

погледа мой от сълзи се премрежи.

Помня мъжете — боси по пясъка —

теглещи дългите, здрави въжета,

помня лампата…под нея комарите —

хапещи моите тънки крачета.

Помня те…истински — как ме прегръщаш,

липсваш ми много — дори да отричам

и още боли ме, че тъй и не казах —

колко много…теб дядо обичам!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.